Bija kāda meitene...
![Bija kāda meitene...](http://img.fotoblog.ninja/009/419/450.jpg)
bet šajā gadījumā diemžēl nepietiek tikai ar "piedod" ...
Bija kāda meitene. Viņa viņu nemaz neievēroja, līdz kādā dienā ieraudzīja viņu stāvam pie kafijas automāta un pērkam karsto šokolādi, un tad pēkšņi viņa saprata, ka vēderā lidinās šie tik ilgi gaidītie tauriņi. Arī viņš visu laiku skatījās un flirtēja, taču nekas vairāk. Varbūt tas bija labi, bet varbūt arī nē. Vēlēties kaut ko vairāk? Diez vai. Tā arī tas viss palika, karājoties gaisā, un vēlāk pārgāja. Pēc kāda laika nāca tik ilgi gaidītais - viņš sāka pastiprināti pievērst savu uzmanību. Tikai šie tauriņi bija pazuduši. Viņi nekad nespēja šīs jūtas izjust vienlaicīgi. Tik tuvu, bet reizē tik tālu. Vienmēr blakus, bet nekad kopā. Mūžīgais flirts. Tā tas viss lēnām pagāja un tauriņi aizlidoja pavisam. Dažreiz uzmācās skumjas, bet tas tikai uz mirkli. Tad, apmēram pēc gada, meitene saprata to, kas bija noticis, to, kas vēl aizvien notika viņiem visapkārt. Ne jau viņa bija vienīgā, kurai tauriņi vēderā lidinās tieši viņa dēļ. Un ne jau viņa bija vienīgā, ar kuru viņš pārmija šos jaukos acu skatienus. Viņiem nebija nekā kopīga, nekā par ko runāt, bet vienmēr, vienam otru ieraugot, bija kāds spēcīgs un neizskaidrojams pievilkšanās spēks, kurš abus saistīja jau kopš pirmās satikšanās reizes. Viņa zināja, ka tas nav tā vērts, tomēr nevainīgais flirts sāka pārvērsties par ko vairāk. Un, lai arī viņa saprata skarbo patiesību, saprata, ka ar viņu tikai spēlējas un izmanto tāpat, kā vēl daudzas citas meitenes, viņa tur neko nespēja un diemžēl nu jau vairs arī nevēlējās mainīt. Laika gaitā, viņiem parādījās kopīgas intereses, sarunas, pieskārieni, glāsti, un tam pa vidu - mūžīgais flirts. Bet bija jau par vēlu. Viņš bija ļoti mainījies uz labo pusi, taču ... dēļ kādas citas. Kopā, ar kādu citi. Tagad iespējama vairs tikai draudzība. Viss bija zaudēts un nokavēts. Arī puisis pārdzīvoja, bet šajā gadījumā diemžēl nepietiek tikai ar "piedod" ...
PĀRĒJĀS BILDES ŠIM RAKSTAM
karamellle | 17:07 28.12.2007 | Atbildēt uz komentāru |
jap jap .. that is the real life...
AliseKOko | 18:07 28.12.2007 | Atbildēt uz komentāru |
just get rid of borders and go!
karamellle | 18:20 28.12.2007 | Atbildēt uz komentāru |
It was long time ago, so everything is ok now...
AliseKOko | 18:24 28.12.2007 | Atbildēt uz komentāru |
vesture miil atkartoties,so be ready! :]
bikmanis | 18:52 28.12.2007 | Atbildēt uz komentāru |
cik esmu ieveerojis pljavaa - taurenji miil liedot no zieda uz zieda :)
karamellle | 21:33 28.12.2007 | Atbildēt uz komentāru |
nee, nee, nee .. shitais neatkaartosies, tas bija sen, un tad es veel nezinaaju, kaa riikoties. kopsh taa laika ir noticis daudz kas, un esmu daudz ko maaciijusies... iemaaciijusies domaat!
krikia | 13:56 29.12.2007 | Atbildēt uz komentāru |
Ārprāts... tiešām tik sen... es vēl šo stāstu atceros...
karamellle | 16:19 29.12.2007 | Atbildēt uz komentāru |
traki sen tas bija un dikti traki gaaja, bet taadas stulbiibas - vairs nekad :)
krikia | 20:54 29.12.2007 | Atbildēt uz komentāru |
ai .. stulbību ko sadarīt ir vēl gana daudz, lai vecās vairs neatkārtotu .. :D;)
karamellle | 12:05 30.12.2007 | Atbildēt uz komentāru |
paaldies, pavisam noteikti :)
marruciic | 08:51 07.02.2008 | Atbildēt uz komentāru |
;)
dzīve ir piedzīvojums un prieks, nevis ciešanas.. untikai pats cilvēks spēj noteikt to emociju šķautni kurā ieslīgt..
karamellle | 20:56 08.02.2008 | Atbildēt uz komentāru |
Bet nevar jau vienmeer par visu priecaaties!
AliseKOko | 17:01 28.12.2007 | Atbildēt uz komentāru |
eh... thats life!